Nemačka ekonomija uništena
Adolf Hitler daje nadu nemačkom narodu
Nacisti dolaze na vlast
Austrija aneksirana u Nemačko carstvo
Postignut dogovor u Minhenu
Poljska se oseća ugroženom
Poljska napadnuta
Velika Britanija i Francuska objavljuju rat Nemačkoj
Hitler i Staljin komadaju Poljsku
Staljin napada Finsku
Norveški dobrovoljci pomažu Fincima
Salla front, Finska Mart 1940.
Kolbein!
Max!
Lezi dole!
- Pričaj na Norveškom! - Povlačenje!
Pokrivaj me!
Često se probudim sanjajući Finsku,
Kao da sam tamo bio mnogo puta, a ne samo tada.
- Lezi mirno.
- Ovo je drugo vreme. - U bolnici si.
Pao si. Imaš potres mozga.
Rusi su na samo 150km, u Finskoj.
Dopustili smo da Nemačka okupira Norvešku za samo dva meseca.
- Bilo me je sramota što sam Norvežanin. - Kolbein! Hvala!
- Gunnar! - Zdravo.
Zdravo.
- Kolbein upoznaj Gunnara. - Zdravo.
- Sřnsteby. - Kolbein Lauring.
- Kontaktirao si mnogo ljudi? - Da, neke.
Gde se sastajemo?
Skupljamo se u grupicama, po čitavoj zemlji.
Mi smo ljudi koji se nisu predali i koji još veruju u pobedu.
- Zdravo. - Dobro je videti te opet.
Zdravo, Tallak.
- Edvard Tallaksen. - Max Manus.
- Ovo je Kolbein Lauring. - Dobrodošao.
- Već slavite? - Više kao "budimo se".
- Max Manus. - Gregers Gram.
- Vi ste bili dobrovoljci u Finskoj. - Dobrovoljno ste se borili u Finskoj?
Da li je bilo uzbudljivo?
- Ovo izgleda beznadežno. - Vlada je odustala od naše odbrane.
- Napravićemo sopstvenu vojsku. - Nemamo ni ljude ni oružje.
- Nije sve u tome. - A u čemu je onda?
Radi se o slanju poruke. Milioni Norvežana misle kao mi.
Ovaj rat je tek počeo.
Moramo da im pokažemo da rat nije završen, da postoje oni koji se još bore.
Zaista smo hteli da se borimo, da im vratimo milo za drago.
Čekali smo samo da neko otpočne.
Neko mora biti prvi.
To je nešto najpametnije što sam čuo od početka invazije.
Da li ideš na fakultet ili nešto tako?
Želimo da uradimo nešto.
Nešto. Bilo šta.
- Za šta ovo služi? - Pravi novine.
- Pravi novine? - Da! Propaganda!
Nemci su preuzeli naše novine i napunili ih svojom propagandom.
Mene su izbacili iz škole i jedva da sam pismen, a sada pišem novine.
Ali napravili smo novine, prve slobodarske novine u zemlji.
Izborili smo našu pobedu, za kralja i otadžbinu.
Postali smo neoprezni.
Ja sam postao neoprezan. - Ko je iz Hovsetera?
Da li znaš gde se to nalazi? OK! Reći ćemo da su iz Max Manusa.
Paket je za Stein Glemming.
Bili smo samo amateri.
Tada nisam razmišljao o posledicama.
Sranje! Šta je ovo? Mokraća?
Možda bi nam ministar mogao poslati pravog viskija iz Engleske?
Pitaću Njegovo veličanstvo, šta on misli.
Ne zatvaraj oba oka, Tallak.
- Dođavola, nišan je pomeren. - Navuci zavese.
- Zašto želiš da ideš tamo? - Ogranizovali su pokret otpora.
- I mi ovde organizujemo kao ludi! - Dići u vazduh Koloseum biosokop? Pametno.
- Jeste. - Ne, nije.
Zamisli kada bi obrušili krov na Kvislinga i njegovu svitu.
Možemo da ubijemo stotine izdajica ove zemlje.
- A sa malo sreće, možda i šefa Gestapoa. - Da ubijemo šefa Gestapoa?
Ubili bi mnoge civile za odmazdu.
Ljudi, ne možemo da pobedimo u ovom ratu samo štampajući novine!
- Moramo malo da se uključimo u akciju! - Doći će vreme i za to.
- Slušajte ovo... Django Reinhardt! - Uživaj dok možeš.
- Znaš li da su zabranili džez? - Zabranili su džez???
Svu muziku i književnost koja nije ideološki korektna.
Da li je Jens Knjiga-Jenssen ideološki korektan?
Uvek je ideološki nekoretno slušati njegove ideje.
Dođavola momci, subota je! Trebalo bi da negde plešem sa devojkom...
...kojoj ni ime ne znam.
Sranje!
- Mogao si da me ubiješ! - Sa vazdušnim pištoljem?
- Kurir me čeka. - Nedostajaćeš nam, Gregers!
- Siguran si da ne želiš da ostaneš? - Siguran si ti da ne želiš samnom?
Pa, moram ti reći da je iskušenje.
- Vidimo se posle! - Pozdrav!
- Grize se kao devojčica! - Pomozite mi.
- Škakiljaj ga. - Ja ću mu pomoći.
- Ne! - Sranje!
Ovde je.
Dobar ulov!
Pola godine smo u ratu i stvari postaju ogranizovanije.
Samo smo čekali naređenje.
Jens Christian Hauge je bio u kontaktu sa Londonom.
Zajedno smo se igrali kao deca.
- Edvardsen.
Koji ti je nadimak? - Tollef.
Mislio sam da ćeš postati advokat, zaraditi mnogo novca.
Da li su svi ovde?
- Edvard je u kontaktu sa našom vladom u Londonu.
- Oni su komadanti. Vlada i kralj.
Bez njihovog odobrenja neće biti akcija.
- Uspostavio sam kurirsku vezu za London preko Švedske.
- Erling će mi biti međukontakt, razdvajanje mreža radi sigurnosti.
Mnogo nas je, ali uglavnom amateri. Trebamo nam još obuke u Engleskoj.
- Meni ne treba obuka, Jens Christian. - Ni meni.
- Nismo u Finskoj, nismo u nekom rovu.
Biti neprimetan ne znači deliti letke u javnosti,
skupljati oružje od ljudi koje ne poznajete,
planirati ubistva istaknutih nacista...
- Da li si ikada bio u borbi? - Ovde se ne radi o iskustvu.
- Barem znam kako se drži oružje.
- Gestapo može da te pronađe preko nekog od članova tvoje grupe.
Ako nastaviš ovako bićeš uhvaćen.
Vlada je tražila od mene da organizujem...
- Vidimo se sutra? - Zavisi od vremena!
"Želimo našu zemlju nazad? Koja je to zemlja, Max Manus?
Ja... moram do kupatila.
Trpim čitavo veče. Hoćete ovde da se upišam?
Mogu li makar da se popišam u svom stanu?
Trebao sam raditi drugačije. Nisam smeo dopustiti da me uhvate.
Ne sada. Ne ovako.
Kapetane! Kolika trebaš biti budala, da eksploziv kriješ ispod svog kreveta?
Urota protiv Nemačke? Dobrovoljno se javljaš za tek uvedenu smrtnu kaznu?
Ne! Stoj! Pali!
Max, ne radi to!
Max, nemoj!
Povlači se!
Ne pomerajte se.
Iskakanje kroz taj prozor je bilo najpametnije što sam do tad uradio.
Nalazite se u Ullevĺl bolnici. Pali ste.
- Dobio sam novu priliku. - Imate potres mozga...
- Nisam hteo da je uprskam. - Koliko... koliko ih je?
- Kako to mislite? - Koliko je stražara napolju?
Petorica. Naoružani su.
- Kako se zoveš?
- Liv.
- Odakle si, Liv? - Eivindvik.
- Gde je to? - U Sognu.
- Tamo nikada nisam bio. - Mnogi nisu.
Da li ovde ima patriota?
Da li možeš da im preneseš poruku od mene?
Mislim da bi mogao doktor... možda.
- On je pretnja nacionalnoj bezbednosti. Biće ispitan.
- Moramo da ga zadržimo ovde mesec dana. Ako bi ga pomerili, mogao bi da umre.
- Imam naređenja da ga sprovedem u policijsku upravu odmah.
- Ne, ne razumete. Pacijent ima unutrašnje krvarenje.
- Doktor nam je kupio nešto vremena. - A Max?
- Max zna previše. Ako ga transportuju u pritvor policijske uprave...
On bi hteo da se spasi mučenja. Radije bi da ga upucamo.
- Šta je sa Kolbeinom? - On neće dobiti smrtnu kaznu, Max hoće.
Vredan je rizika. Nabavi auto i dobrog vozača.
Kolbeina su sinoć poslali u Grini. U 4 ujutro, bićemo s druge strane prozora.
Možete li da pušite napolju?
Molim vas?
Idite sada. Dalje mogu sam.
Ne. Opet bi se vratio.
- Udarite me. - Molim?
- Morate da me udarite. - Ne.
Ako me ne udarite, znaće da sam vam pomogla.
Dakle, udario te, popeo se na prozor i skočio na automobil koji ga je čekao?
- Šta ćemo sa devojkom? - Ona je saučesnik.
Uhapsite i nju i doktora. Pošaljite sliku ovog kauboja svim punktovima.
Ali siguran sam da je već u Švedskoj, ako ne i Engleskoj.
Max Manus...
Kapetan Linge?
- Ko ste vi? - Potporučnik Manus.
- Manus? - Da.
Manus... Ti si onaj što je skočio kroz prozor?
- Da. - Srčan si.
Donesite mi pisaću mašinu koja radi...
Dobrodošli u Škotsku. Kakav je bio put?
- Dugačak. - I jeste.
Dobrovoljac u Finskoj... javio se na dužnost u Londonu...
I sada želite da služite u Odredu za oslobođenje Norveške?
Da, ako to znači da napokon mogu da se borim u svojoj zemlji.
Ako mislite da uopšte mogu da pomognem...
Kako to mislite?
- Nešto mi do sada nije išlo od ruke. - Nikome nije.
Izveli ste nekoliko uspešnih diverzija.
Tokom zadnje diverzije Nemci su nam ubili 18 boraca
spalili čitav grad i 60 civila poslali u koncentracione logore.
Zato nisam siguran da je "uspešne" prava reč.
Dođite ovamo!
Od povlačinja iz Norvika, nismo oslobodili nijedan grad.
To je bilo pre 18 meseci. Saveznici su pretrpeli poraz na svakom frontu.
Nemci su ispred Moskve, a London je bombama sravnjen sa zemljom.
Samo je pitanje vremena, Manus, kada ćemo svi progovoriti Nemački.
Ali svi mi koji smo ovde smo odlučili da se borimo, bez obzira na sve.
Sedite. Šanse za preživljavanje u mom odredu su minimalne.
Svi koji su ovde su ili ludi ili glupi.
Tako da ako si ili glup ili lud, dobrodošao si.
Dakle, da li si glup?
Dobrodošao u odred. Unapred se radujem saradnji sa tobom, Manus!
Raportiraj desetaru Gramu.
- Desetaru Gramu? - On će te upoznati sa svime.
Bez pomoći lokalnog stanovništva, nemamo šanse...
To je veliki problem. Ako nam lokalno stanovništvo ne veruje
neće ni biti u stanju da nam pomogne...
Oprostite...
- Potporučnik. - Desetar i instruktor, već?
Sačekaj. Napišite 2.000 reči o... propagandi. U redu?
Čuo sam sve o tvom begu iz Ullevĺla. Pravi si heroj.
Ne, ne pomaži mi. Koliko teško ovo može biti?
I ti si kroz prozor... U redu, pomozi mi. Pomozi mi!
- Da li ti se javljao Kolbein? - On je u Grini, u zarobljeničkom logoru.
Vođa je svoje grupe. Do sada je već pomogao nekim zatvorenicima da pobegnu.
- Pomogao? Da li je i on pobegao?
- Otključao je sva vrata i kada je poslednji pobegao, sebe je opet zaključao.
- Molim? Zašto? - Osećao bi se loše.
Shvatio je da je njegov otporaški zadatak u zatvoru prevažan da bi odustao.
- Kakav karakter!
- Ne shvataš ovo ozbiljno.
- Ne želim da me uhvate, jer sam štampao novine.
- Propaganda je nešto mnogo veće od pravljenja novina.
Radi se o poticanju otpora među civilima.
I stvara nacionalno jedinstvo.
- Možemo da stvorimo nacionalno jedinstvo i dižući u vazduh sve Nemačko u Norveškoj.
- U redu...
- Tako! Ovo bi trebalo da je dobro.
- Sledeći put. - I ti sebe nazivaš instruktorom?
- Da, ali za propagandu.
ODBIJEN
Jel' idemo?
Zašto da ne? - Ti treba da ideš.
Ja ne mogu. - Besmislica!
- Da li si o ovome razgovarao sa Lingeom? - Ne, ne mogu da ga nađem. Nije ovde.
Zar je teško nekog drugog pitati?
- Izvolite?
- Pukovniče, ja sam potporučnik Manus. - Da, da... Naš skakač kroz prozore.
Zatvorite vrata!
Sedite, opustite se i odmah pređite na stvar.
Mrzim kurtoaziju, ona uvek vodi zahtevima. Konjak?
- Ne, hvala. Prestao sam. - Ko još prestaje da pije usred rata?
- Hvala.
Radi se o našoj misiji. Zašto je odbijena?
- Nije odbijena. Ti ideš.
Širimo školu. Želeli bi da zadržimo desetara Grama kao instruktora.
- Ali ovo je moja i njegova misija...
Planirali smo je zajedno, ja i Gregers, dugo vremena...
- Kapetan Linge je... - Kapetan Linge je ubijen, poručniče...
...u Maloyu...
Zašto želite da budete diverzant, Max?
Ukrali su moju zemlju, ser. I ja je želim nazad.
Divim se tvojoj srčanosti, a siguran sam da i desetar Gram zabrinjava Nemce...
... ali iskreno govoreći, fali mu vojničkog iskustva.
Ser, ja imam borbenog iskustva više od mnogih u ovom odredu.
Ja ću da pazim na njega...
Kao pripradnici prvog Norveškog oslobodilačkog odreda...
... dobili ste obuku kao tajni agenti.
Izvršavaćete diverzantske zadatke neprijatelju iza leđa...
...u svojoj zemlji.
Ovo nije pešadija. Morate da zaboravite na uobičajen način ratovanja.
Neprijatelj može biti saputnik u autobusu,
može biti starica iz komšiluka koja će da vas oda za nagradu od Gestapoa...
Morate biti pametni. Biti komandos zahteva više od hrabrosti!
Bliski susret sa norveškom prirodom?
- Šta je sa kontejnerima? - Pronašao sam tri komada.
Četiri...
- Hoćeš gutljaj? - O, da, moliću.
Hvala ti! Luka Oslo. 50 čuvara noću, 200 po danu.
Zašto nemamo Norveške zastave na uniformama?
- Nije vreme. - Kada jeste?
Kada pobedimo ovaj rat.
Spremni?
- Jesmo. - Odlično.
Naše mete su brodovi Ortelsburg, 3.000 tona; Von Knipprode, 7.000 tona;
i Tuguela, 5,000 tons. Sigurd je naš čovek na Aker Wharfu.
On će zakačiti eksploziv na još dva broda u luci.
- Tollef, pitam se... Šta je sa odmazdama?
Zar ne misliš da će Nemci da pobiju lučke radnike ako...
- Iz tog razloga nosimo uniforme sa engleskim oznakama.
- Ali ako nas niko ne bude video? - Ostavićemo iza sebe neku englesku opremu.
Ne brini.
- Ovo je "prilepak".
Ima kilo plastičnog eksploziva i magnet za pričvršćivanje.
Postavićemo ih na bokove brodova.
Tvoj zadatak je da naše čamce održiš mirnima tik do brodova.
Pomoću detonatora sa odloženim dejstvom, mine će eksplodirati 8 sati kasnije.
Tačnije u 9 ujutru. Imate li pitanja?
Ovo vam je poslednja prilika.
Ako želite da odustanete, sada je vreme.
Dakle?
Operacija MARDONIUS Luka Oslo, 27. April 1943
Vodi ovu džukelu odavde i daj mu da jede!
Počinje noćna smena.
- Ne možemo preći a da nas ne vide! - Prekasno je da se sada odustajemo.
Šta...?
"Admirale Donic, lep provod. Puk. Tommy A. - komandosi 3. podmorničke"
- Kako mislimo stići do Švedske? - Veslaćemo...
Prepešačićemo preko granice i uzeti voz od Arvika.
Gledaj!
Daj da vidim!
Gledaj ovo!
Pogledaj samo! Sranje!
Naređenje stiglo direktno od kancelara Terbovena.
Ne želi više da toleriše ovo. Želi da se počne sa odmazdama.
Ako englezi imaju veze sa ovim, mora da su imali podršku lokalaca.
Uhapsio sam petoricu radnika.
Nateraj ih da propevaju.
Vi ste nova?
Moje ime je Siegfried.
- Solveig. - Solveig? Kako ljupko norveško ime.
Obećaj da ćeš mi reći ako ti nešto bude trebalo.
Garantujem ti da ne ujedam!
Samo želim da radim svoj posao.
Siguran sam da ćeš da ga odradiš odlično. Ako bude šta trebalo, ti kaži...
- Siegfried? - Tačno.
Mora da smo do sada stigli u Švedsku?
Zar ne vidiš kako se priroda polako izmenila i postala švedskija?
- Gde ćemo da odsednemo? - Tikken se pobrinula za to.
Zar ti nisam rekao za Tikken? - Tvoja nova devojka u Švedskoj?
- Ne, ona je Norvežanka. Ona je naš komadant... - U redu, shvatam...
- Šta shvataš? - Ružna je.
- Ne, nije ružna. Više je kao... imamo brat-sestra odnos.
- Dakle, slobodna je? - Nije.
- Znači, dopadati se? - Ne!
To je, moj druže, Švedska!
- Idem da potražim Tikken. - Sačekaću ovde.
Oprostite, potrebna mi je neka oprema.
- Ko ste vi ? - Gospodin Žurba.
Trebaju nam 2 ronilačka odela, 20 kg kafe, 8 prilepak mina... Pišite!
- Dajte da pogledam...
60 boksova cigareta, 15 flaša viskija... Kakve su ovo gluposti?
- Nemamo vremena da sad raspravljamo. - Ah, da, vi ste gdin Žurba?
- Ne precrtavajte ništa! - Upravo se bavim sa 20 izbeglica iz Trřndelaga,
i imam da podelim sveukupno 300 bokseva cigareta...
...na ravne časti diverzantima, kuririma i izbeglicama.
Dakle, stanite u red kao ostali i skidajte kapu kada ste u prostoriji.
Nemoj se umoriti...
Gregers!
- Zdravo! - Izgledaš predivno, kao i uvek.
- Možemo li da te ukrademo na minut? - Mi?
- Max i ja... - Max Manus?
- Onaj što je pobegao iz Ullevĺla? On je ovde? - Jeste.
- Da li je to...? - Max, upoznaj Tikkenu.
- To je Tikken? - To je ona.
- Od čega je Tikken skraćenica? - Ida Nikoline Lie Lindebrekke Bernardes.
- Dođavola! To je baš dugačko ime.
Bilo je hladno i mračno, bio sam tako sluđen...
... njegovim divljačkim veslanjem, tako da nisam primetio da dolazi.
Odjednom se stvorio iznad mene i osetio sam toplu Nemačku mokraću na svom vratu...
- Nema šanse!
- Ima, i posle svega me je prijateljski izgrlio.
- Sigurna sam da si upravo to i zaslužio. - Kad smo kod mokraće...
- Hoćeš li prestati? - Sa čime?
- Sa takvim ponašanjem.
- Prvi utisci nisu tako bitni. - Često jesu.
- Znači, ti si samodovoljna, plitka kujica?
Da li ste se bolje upoznali?
Bio je ovo veoma dug dan.
- Gregers... - Tikken.
- Pričaćemo kasnije.
Šta si joj uradio?
Desetar Gregers Gram!
Potporučnik Max Manus!
- Nikada vas nećemo zaboraviti.
- Vaše veličanstvo, vi ste svima nama uzor.
- Vi ste uzor, potporučniče Manus.
Nalazimo se u teškim vremenima.
Ne sumnjam u vašu hrabrost.
Ali vas molim da ne potcenjujete neprijatelja, onako kako je on potcenio nas.
Molim vas, prenesite moju zahvalnost...
... svima onima koji danas nisu ovde.
Vaš doprinos Norveškoj...
... je ujedno presudan i herojski.
Dovoljno je samo to što vas vidim ovde da se kraljeva duša ispuni ponosom.
Budi bog s vama :))
Stajao sam predaleko od njega. Da li sam izgledao glupavo?
- Nisi uopšte.
- Znao je moje ime.
- Kapetan te najavio!
- Da li si išta čuo? - Jesam, krećemo za dva dana.
- Bolje opremljeni ovaj put? - Naravno, ipak sada poznaješ kralja lično.
- G-din Fehmer... - Izvinite me.
Gđa Jacobsen bi željela da porazgovarate.
- Izvolite sesti. Šta mogu da uradim za vas?
- Njen sin, Sigurd Jacobsen, je uhapšen
vezano za incident koji se desio u luci.
- Sigurd je dobar momak. Kunem vam se da nije umešan.
Njegov stric je godinama član nacističke partije.
I sama sam mislila da se pridružim partiji.
- Draga moja, ne učlanjuje se u partiju da bi se mene ubeđivalo.
- On je sve što imam.
Videću šta mogu da učinim, gđo Jacobsen.
Da li da povučem naređenje?
Pažnja!
Nišani!
Pali!
- Dođavola, kako su otkrili Sigurda? - Nije tvoja greška, Max.
- Umro je za ideale. - Za ideale?
Pogledaj tamo! Brodove koje smo mi potopili su čamci u poređenju sa ovim.
Donau prevozi vojnike i oružje. Osiguranje na njima je trostruko.
- Kako možemo da ih savladamo? - Oni prave greške, mi ne pravimo.
To je zato što smo jebeni profesionalci?
Ovo nije zajebancija, Max. Šta da su te prepoznali po imenu?
- Nisu mogli. - Nisu?
Zato je on mrtav, a ja sam živ.
Solveig, da li sada ličim na Norvežanina?
Odlazim krajem sedmice.
- Draga moja, šta se desilo? - Zašto ste lagali onoj ženi?
- Kako to misliš? - U vezi njenog sina.
Moraš razumeti, Solveig. Nije lako biti na mom mestu.
Ovi beznadežni teroristički napadi nemaju opravdanje.
Životi civila će biti ugroženi ako ih ne zaustavimo na vreme.
Ponekad se teške odluke moraju doneti zarad opšteg dobra.
Šta bi ti uradila na mome mestu?
Ja želim da živim u miru.
- Ti želiš?
- Ovde sam jer volim ovu zemlju.
Želim da gradim budućnost ovde.
Otpor će nestati onog momenta kada ljudi shvate
da mi želimo ono najbolje za njih.
Planiraš da me ubiješ?
Kolbein?
Još uvek si neoprezan?
- Kada si izašao? - Upravo sada.
Tri godine su prošle!
Kako si izašao?
Mora da su Nemci shvatili kako nemam nikakve veze sa tobom.
- Hoćeš prave kafe? - Da, moliću.
Možemo li da razgovaramo napolju? Muka mi je od malih, tamnih prostorija.
- Šta si planirao da radiš? - Da im se osvetim.
- Nestrpljiv si da te opet strpaju iza rešetaka? - Nikada me više neće uhvatiti.
- Zašto malo ne uživaš u svojoj slobodi?
Zašto su na svakom ćošku kontrolni punktovi?
Gdin Bugge, gdin Brun, lepo se provedite.
Gdin Blue...
- Nije ti pomenuo šta želi od nas? - Samo to da se sretne sa nama.
Jens Christian definitivno izgleda ozbiljno.
- O čemu se radi? - Zar niste čuli?
Kvislingova poslednja ideja o Nacionalnoj radnoj obavezi?
- Neće mu to proći. Samo retardirani i nezaposleni bi volontirali.
- Napravio ju je obaveznom. - Ne može to da uradi!
- On hoće da pošalje Norvežane na Istočni front.
Čitava odeljenja. Dečake između 18 i 20. - O koliko njih se tačno radi?
- 70k-80k ljudi. Pozivi kreću od sutra. Pojavi se ili ćeš biti uhapšen.
- Šta možemo da uradimo? - Dođavola!
- Ko je? Gestapo?
Gunnar, ko je to?
- Moja majka. - Tvoja majka?
- Misli da sam u Švedskoj. Doživeće nervni slom ako vidi da sam ovde.
Imaju spiskove po čitavom gradu na kojima se nalaze svi.
- Gde imaju? - Planiramo napad na dva mesta:
Policijsku arhivu kod majora Kiellanda i Biro za zapošljavanje u centru.
- Posle vas. Prijatno! - Hvala vam.
Svi napolje!
Izlazi napolje! Brzo!
- Šta vas je toliko zadržalo? - Nismo mi krivi!
- Ko je to? - Zdravo, ja sam Karl Johan!
Imam važnu depešu za majora Kiellanda.
Tišina... Da li sama?
- Gde je arhiva? - Našao sam je!
Ima dosta toga.
Sedi ovde. Ne brini. Nećemo te povrediti.
Hoćemo ih dići u vazduh.
- Ne, spalimo ih u kaminu. - Molim? Biće ovde za koji minut.
- Dick će pozvoniti na vrata ako neko naiđe. - Zašto ih jednostavno ne dignemo u vazduh?
Zato što u susednim stanovima žive ljudi.
Trajaće čitavu noć!
- Da li ste završili? - Kako je ona?
Ne baš najbolje.
- Koliko ih je, Dick? - Ne znam.
- Nemci ili policija? - Policija.
- Gde je Timo? - U ulici gde je crkva.
- U redu! Per, tim putem! Lars Emil, ti ideš samnom.
- Ostali, onim putem. - Hajde, trkom, Max. Idemo, Gregers!
- Tamo gore. - Huh?
Stoj!
Ruke gore!
Okreći se. Okreći se!
Diži ruke! Više!
Priđi! Lagano!
Lars Emil!
Imao si sreće. Bićeš dobro.
- Ko je ovde? - Max i Kolbein!
- Gde je Lars Emil? - Nije preživeo.
- A Dick i Timo? - Mislimo da oni jesu.
Trebalo smo dići u vazduh čitavu prokletu zgradu.
- Šta je sa Perom? - Nažalost, nije živ.
Imao si 50 ljudi pod svojom komandom.
- Pogodili smo ga. U vrat. Pronaći ćemo ga.
- Zašto moram da radim sa takvim nesposobnjakovićima?
Opkolili ste ga, a on vam je opet pobegao?
Nije dobro. To je neprihvatljivo!
Od sada želim da se klonite mojih istraga.
- Jel' jasno? - Da.
- Jel' jasno? - Jeste, jasno je!
- Gde možemo pronaći Max Manusa?
- Vodite ga. Nastavićemo večeras.
- Jesi li dobro? - Jesam.
Spakovao sam ti stvari. Krećemo za sat.
Trojica terorista ubijeni!
Svaka medalja ima dve strane.
- I pobednik odlučuje ko je terorista, a ko je patriota?
Da li nam treba propaganda? Previše je rizična!
- Taj rizik je neizbežan.
- Ja samo ne želim da stradaš. - Molim te, pusti koju suzu za mene ako se ipak desi.
I molim te da se pobrineš da mi postave bistu na neko lepo mesto.
- Izvoli. - Šta je ovo?
- Letnji poklon, od nas za vas. - Iz Škotske je.
- Otvaraj ga! - U redu...
- Šta ste sada smislili? - Još malo i videćeš.
To je lovačka koliba britanske kraljevske porodice.
Istina je. Mislili smo da smo provalili u običnu kolibu.
Ali pošto je bila puna rokoko nameštaja i imala vinski podrum i...
Zar vi nemate nikakve manire?
- Pitaj ovog konzervativnog političara. - Vas dvojica da se držite podalje mog sina!
- Ti imaš sina? - Da. Georga. Pet mu je godina.
- Najbolji dečak na svetu.
- I gde je on sada? - U internatu. Tamo je sigurnije.
- Naravno.
Možda izgleda bezazleno, ali može postati varnica koja će nas sve poslati dođavola.
Maximo Manus. Pobegao iz pritvora pre tri godine.
Pokušali smo da se infiltriramo u njegovu grupu,
ali je veoma oprezan. - Oprezan. Jeste. Ali je i ambiciozan.
- Sreća je pa ima tebe. - Jeste.
Jednom je zaspao u tramvaju, a Gestapo je ušao.
Džepovi mu behu puni ilegalnih letaka.
Gestapo nije imao srca da ga budi.
Izgledao je tako bezazleno.
Jadničak.
Ponekad čeznem za Finskom.
Zašto?
Tamo si makar mogao neprijatelja da pogledaš u oči.
Bilo je "ili oni ili ja".
Sada je neprijtelj iza tebe, oko tebe.
Svugde.
Ubijaju i muče moje prijatelje da bi došli do mene.
Neko mora da bude vođa.
Poveo sam ih u nešto iz čega nema izlaza.
- Ti se smeješ? - Da, izvini.
- Upravo ti otvorih svoju dušu. - Izvini.
Nisam imala pojma da si tako... sentimentalan.
Šta ima pogrešno u tome? Momci postaju takvi kada popiju.
Gregers mi je rekao da si plakao kada si gledao "Prohujalo sa vihorom".
- Hriste! I ja njega smatram bratom! - Mislila sam da se šali.
Šta si pomislila kada si to saznala? To da sam plakao.
Ništa što bi te postidelo.
- Ja se nisam postideo. Jesi li ti? - Ne. Zar bih trebala da se nečega stidim?
Ne znam... Piješ sa dva norveška alkosa do ranih jutarnjih sati.
- Šta o tome misli tvoj suprug? - On je u Engleskoj.
Još uvek smo venačani...
Ali mi baš i nismo "venčani", ako znaš šta hoću da kažem.
U redu...
- Šta to radiš? - Izvlačim nogu iz salate.
- Imaš loš smisao za humor. - Ali ti se smeješ!
Hitler, Gebels i Hitler dolaze u kafanu...
- Hitler i Hitler? - Himmler! Ne kvari vic!
- Šta se dešava? - Diverzija.
- Nije. - To je diverzija...
Šta ćemo sad?
- Da li je bezbedno? Siguran si? - Da, ser!
Ko te je naučio da plešeš?
- Prostitutka iz Havane. - U redu.
- Imao sam 14. Bila mi je kao majka.
- Bio si u Havani? - Jesam.
Tu-tu!
Otac me poslao stricu na Kubu da ovaj napravi čoveka od mene.
- Piši "propalo".
- Viski?
- Može.
Da li si otišao od kuće sa 14?
- Nisam.
Duga je to priča.
- Da mi vidimo kako ti plešeš. - Nema šanse!
- U redu.
Priđi.
Vidiš? Trebaš mi da održim ravnotežu.
Moram da idem.
Ne moraš ako nećeš.
Vidimo se kasnije...
- Zašto nema zapinjač? - Skriven je.
Zato možeš da pucaš kroz džep bez da se zaglavi.
Devojka sa naslovne strane?!
Daj da vidim.
Nema nagrade?
Olav će vam se pridruži.
- Ne trebamo više ljudi. - Naravno da trebamo!
- Zdravo. Olav. - Dobrodošao.
Ozbiljan sam. Budi oprezan Max. Pola moje grupe više nema.
Svako veče spavam na drugom mestu. Preduzmi sve neophodne mere opreza.
- Ostaću sa momcima.
- Ako me trebate, tražite turske perece u andersonovoj pekari na Grenlandu.
- A šta da tražimo ako hoćemo samo turske perece?
- Tako nešto ne postoji - Siguran sam da sam jeo turske perece pre!
- Ne, mislim da je to bila turska testenina. - Zaboravite perece!
Budi oprezan, Max. Ne možeš svaki put iskočiti kroz prozor.
- Šta se desilo? - Ispao mu je pištolj.
- Umirem. Moje srce... - Zovite hitnu pomoć!
- Njega traže! Ne može ići u bolnicu! - Moj otac je doktor.
- Idi po njega! - Žao mi je.
- Sranje...Gregers, Tallak... - Tiho!
- Braćo, kralj je... dođavola... - Pogođen je i u nogu!
- Na dva mesta. - Prvo je prošao kroz nogu...
- Šta? - Hriste!
- Vidim metak. - Vidiš ga?
To je samo jedan manji deo.
Dođavola, uplašili ste me!
Jako me boli!
Nisam mogao izvaditi sve delove i ne mogu da operišem.
Moraš ići u bolnicu. - Ja ne smem u bolnicu.
- Onda neka te vode u Švedsku što pre. Ne sme noga da ti se inficira.
- Ne mogu da ostavim momke.
- Dođavola, šta ja znam? Doktor sam samo 30 godina.
Da li mu treba još zavoja, doktore ili tableta...?
- Ne mogu sada da idem. Shvatate li? - Nećeš biti od pomoći ni bez noge.
- Hajde, idemo zajedno u Švedsku. - Ne.
Jedan od nas mora da ostane ovde, Max.
Postarati se da momci ne dignu u vazduh Palatu, ili nešto slično.
- Pogrešno je da se sada razdvajamo. - Brzo ćeš ti nama nazad.
Evo ti.
Tako nećeš zaboraviti šta treba da uradiš kada se vratiš kući.
Baš sam idiot!
Znaš šta?
Baš si u pravu!
Stoj!
Da li si siguran? Oni su Nemci!
Mora da su shvatili kako će ovaj rat da se završi.
- Možeš i da ideš. - Ne, u redu je.
- Znači, stigli ste. - Ovo je moj prijatelj.
Odlično. Izvolite sesti.
Naručio sam kafu. Veštačku kafu.
- Možete li ovde da sednete? - Naravno.
Drago mi je da ste me kontaktirali.
Uvek nas zanimaju informacije o Gestapou.
Ali, morate me uveriti da ste na našoj strani.
Ovo je...
Ovo je opasna...
... igra...
Smirite se!
Ne pucajte!
Gregers!
Prekini!
Ovaj je još uvek živ.
- To je to. Odmorite se narednih dana. - Hvala vam.
Zdravo!
Gunnar?
- Nisu valjda odveli Kolbeina. Jesu li? - Nisu.
Gregers?
Ne može biti.
Nema smisla.
- Kada si saznala? - Jutros.
Ne može biti tačno!
Tikken, to nema nikakve logike!
Kako?
Bio je u kafani. Zaseda.
Znao sam, znao sam... Nisam trebao da odlazim!
- Max... Ne možeš sebe kriviti. - Da li je još neko bio sa njim?
- Tallak. Njega su uhapsili.
- Kada ide sledeći voz prema granici? - Max. Ne možeš sada da ideš.
Uhvatiće i tebe! Ne možeš ih sviju spasiti, Max!
- Njega mogu da spasim!
- Kako misliš takav da putuješ? Zar ti nije jasno?
Ovde si bezbedan. Samo ovde! Ne odlazi!
- Kako možeš tražiti da ostanem?
Nemoj... nemoj...
Ne znam za koga me smatraš.
Ja sam samo potrčko.
Ne znam ništa.
Ne otežavajte si, gdine Tallaksen.
Možete li pustiti neku drugu muziku?
Samo polako. Imamo vremena.
Mučenje se, poput simfonije, sastoji od nekoliko delova.
Ovo je prvi.
Možeš da umreš brzo, bez bola...
... onog momenta kad nam kažeš sve što znaš.
Srećan Božić.
Idete kući da proslavite?
- Ja sam u poseti prijatelju. - Ne razumem norveški.
- Za prijatelja.
- Imam ćerku njenih godina.
Nadam se da ću sledeće godine slaviti kod kuće.
Želiš da ideš kući?
Živeo druže moj! Da se ovaj rat završi.
Izvolite cigaretu.
Hvala vam.
Nemaš pojma kako sam srećan zbog tebe sada.
Možda si jedan od onih koje ću da ubijem potapajući Donau.
Možda ćeš plutati u ledenoj vodi dozivajući mamu.
Obojica ćemo umreti.
Ali ja mogu da umrem sa osmehom na usnama, jer znam da vas pobeđujemo.
Gregers je to znao. Tallak se nasmejao kada je ovaj otkopčao košulju.
Znao je da pobeđujemo, s' njim ili bez njega. Baš kao što se zna da svi umiru...
Svi to znamo...
Ovde silazim.
"Zabava je kod Egil Vesla. Ponesi ovu flašu! Kolbein"
Ofanziva na Zapadnom frontu će dovesti do pada zapadnih linija odbrane.
- Onda zauzimamo Antwerp. - Mislim da neće tako biti.
A kada uzmemo Antwerp, možemo da pregovaramo o miru.
- Onda premestiti naše trupe ka istoku. - Ne verujem u pregovore.
I mislim da ovaj totalni rat, u kome smo se svi obreli, to neće dozvoliti.
Srećom, neće se voditi pregovori oko Norveške.
- Pijmo za staru dobru Norvešku kao tvrđavu. - Za Norvešku.
Rastavi je, očisti... naulji...
... da bude podmazana... I onda imaš...
- Gde je Max? - Unutra.
Nemci su se probili kod Ardena.
- Gde to? - Na Zapadnom frontu.
- Hitler će da odvede svoje trupe iz Norveške. - Odlično.
- 300,000 odmornih vojnika na frontu? - Kakve to ima veze sa nama?
Moramo se pobrinuti da nijedan Nemac ne napusti Norvešku.
Do sada smo se borili da ih se otarasimo a ti bi sada da ih zadržimo ovde?
Kako ne kapiraš? Te trupe bi mogle dobiti rat!
Max! Gunnar i ostali su počeli dizati pruge u vazduh.
Takođe, tu je i Donau. Niko se do sada nije pobrinuo za njega.
- Još uvek je u funkciji. - Engleski avioni će se pobrinuti za njega.
- Donau je do sada oborio pola britanskih aviona! Mi se trebamo pobrinuti za njega.
- Roy! Još uvek sam ja komadant ovde.
Ko su, dođavola, ovi ljudi? Gubite se odavde!
- Napolje! - Max...
Šta to radiš, Max?
- Ne možeš sam potopiti Donau! - Dosta mi je da galedam kako ljudi oko mene umiru.
- Ne budali! - Nisi me čuo Roy?
Donau brani pet četa, brdo oružja i opreme.
- Da li jedan čovek može da ga sredi? - Ne.
- Kako god to uradili, uradićemo zajedno. - Da li si bio tamo?
Imamo samo jednu priliku. Ulaznica se plaća životom.
- Došao je red na mene. - Tvoj red za šta?
- Napolje. - Tvoj red za šta, Max?
Gregers i Tallak nisu bili samo tvoji prijatelji! Zašto samo ti da umreš?
Slušaj Roya!
Mi smo jedini preostali. Uradićemo ovo zajedno,
i preživećemo.
- Da sačekamo? - Pojeo sam pokvarena jaja.
Klizavo je!
- Zdravo. Mi smo električari. - Električari? Ništa mi nije javljeno.
Dođavola, Jonna! Rekao sam ti da nas najaviš.
Verovatno su krenuli da poprave problem u kontrolnoj sobi.
U redu. Prolazite.
To je neki novi običaj?
Možemo li da uđemo? Imamo posla.
- Naravno. - Hvala vam.
Molim vas da koristite izlaz na suprotnoj strani.
Ovuda, Roy!
Ostani miran!
- Da li su nas videli? - Ne, ne bih rekao!
Hej, pa vi ste išli na plivanje?
- Šta će ti to? - Da izgleda kao da smo nešto popravljali.
- Da li je sve u redu? - Treba nam još alata.
- Vratićemo se sutra. - Setite se da ponesete dokumenta!
- Naravno. Oprostite nam. - Nema veze.
Momenat samo.
- Ko su ovi? - Električari.
- Nešto si mi poznat?
- Ne znam. Živim u blizini.
- Ne.
- Igrate li fudbal?
Ostaje još samo dočekati svitanje i eksploziju bombi.
Budi oprezan kod prelaska granice. - Isto važi i za vas.
Mora da su bombe bile postavljene pre nego je Donao isplovio.
Daj mi spisak nastradalih.
Dragi Bože...
Napravili su diverzije na svim železničkim prugama.
Digli su u vazduh linije ka Kongsvingeru, Drammenu, Mossu...
Nijednu nisu preskočili. - Sve za jednu noć?
Ovo se ne dešava.
Zar nismo učinili sve da pridobljemo lokalno stanovništvo?
Ispituju nas, Höhler.
Veoma je važno, više nego pre, da pokažemo svoju snagu.
Pribavi adrese svih osumnjičenih.
Moramo ih uništiti - jednom zauvek.
- Max? - Zdravo!
- Ti nastavi. Stići ću te.
Gde si bio?
- Nemoj... - Možemo li...
- Možemo li da odemo negde? - Ne, ne sada, Max.
Odlazim sutra.
Dobili smo telegram gde kažu da je Donau potonuo kod Drebaka.
To je fantastično.
Mogu li nekako da ti pomognem? Treba li ti išta?
Ne radi mi to. Molim te?
Naša primarna meta je ovde. Frihova ulica br.2.
Četvoricu smo identifikovali. Dvojicu nismo.
Svi su teško naouružani i spremni da se odupru.
Da. Da. Ne. Ne.
Preuzimam odgovornost. Da, napadamo ih sutra.
Razumem. Hajl Hitler.
Ne, sačekajte! Čekajte! Čekajte!
Moraš da bežiš odmah. Pretresaju čitav grad.
- Gde? - Kod Kolbejnovih. On se probio.
- Gde je sada? - Na sigurnom...
- Verovatno su odveli gđu Řynebrĺten. - Verovatno? Šta to pričaš?
Ako znaju o Kolbejnovim, onda znaju i o gđi Řynebrĺten.
Slušaj Max, moraš da pođeš za Švedsku. Svi moramo da idemo sada.
Moraš u Švedsku.
- Neću bez svojih drugova.
Prekidamo program da vam saopštimo vesti...
Ovde London sa najnovijim vestima
nemački radio je upravo objavio da je Hitler mrtav.
Dragi zemljaci, došlo je vreme da ponovo slavimo našu slobodu.
Desetine hiljada ljudi se okupilo...
Norveške zastave se vijore na svim zgradama...
Norveški mornari, Norveška vam želi dobrodošlicu!
Topao doček Norvežana. Bog čuva Norvežane!
Da li me prepoznaješ?
Ne.
Prezivam se Manus.
Ti si Max Manus?
Dopustite da vam čestitam. Imate sa toliko toga da se ponosite.
Ne izgledate tako opasno u stvarnosti.
Ni vi.
Da si samo znao koliko smo se trudili, Max Manus.
Ali uvek bi nam se izvukao. Svaki put.
Sreća.
Ne verujem u sreću. Nosite je u sebi.
Ne možete biti uhvaćeni.
Engleske cigarete.
Jedina dobra stvar iz te zemlje.
Dakle, da li vam je sada lakše?
Sada, kada je veliki zli vuk iza rešetaka?
Tolike godine sam želeo da te vidim mrtvog.
A sada?
Drago mi je da sam vas upoznao, Max Manus.
- Kuda ste krenuli? - Grand Hotel deli besplatno pivo!
- To je baš lepo.
- Idem u Trondheim. Želite li samnom? - Mislim da ću ostati ovde.
- Da li ste dobro? - Naravno.
- Morate da slavite! - I slavim...
- Okačio sam zastavu u dnevnom boravku.
Ova boca je bila zakopana još od invazije. Bolje bi ti bilo da uživaš u njoj.
Da li svi imaju čaše? Želeo bih da nazdravim.
- Za slobodu! - Za kralja!
Za Maxa.
Za Maxa!
Zdravo?
Ima li koga?
Max?
Šta si to radiš?
Od kada si ovde?
Gunnar te nije video danima. Mogao si da mu se javiš.
- Ja slavim.
Ali ovde nema nikoga sa kim bi proslavljao.
Nisi više odgovorna za mene, Tikken.
To i nije bilo baš tako.
Pogledaj.
Mislio sam da je to... Bog!
I onda ga pitam... ... zašto je uzeo Gregersa...
... umesto mene.
Da li je to bilo previše da ga pitam?
Ništa nije tako patetično kao vojnik koji više nikome ne treba.
Pijanica... Sa uništenim živcima...
- Max, mir je.
Ne moraš više da se skrivaš. Možeš da budeš gde želiš.
- Oni su mrtvi, Tikken! Svi su mrtvi. A zbog čega?
- Ne, nisu baš svi mrtvi.
- Nemam novca, škole, posla...
... i nemam tebe...
Moj život je bio uređen.
Udala sam se za diplomatu.
Živeli smo u lepom stanu u Štokholmu.
Baš kao što su mi roditelji poželeli.
Pa ipak, evo me sa tobom ovde.
- Izvini. - A ti piješ...
... samosažaljevaš se...
Ipak... nikoga nisam upoznala da je kao ti, Max.
- Idemo da prošetamo! - Nema šanse.
Ako si mogao da potopiš Donau, možeš i niz ove stepenice samnom.
Prilike će same da se srede, Manus.
Gregers Gram i Edvard Tallaksen su posthumno odlikovani sa orednom "Cross of War".
Siegfried Fahmer je osuđen na smrtnu kaznu zbog ratnih zločina
i pogubljen je u Akeršuskoj šumi 1948.
Jens Christian Hauge je postao najmlađi ministar odbrane.
Posle je postao ministar pravde i bio je istaknuti član...
... radničkog pokreta sve do svoje smrti 2006. godine.
Kolbein Lauring je radio za "Max Manus kancelarijski pribor" po završetku rata i...
... živeo je mirno sa svojom porodicom sve do smrti 1987. godine.
Gunnar Sřnsteby je danas penzionisani biznismen i drži predavanja...
... učenicima o norveškom pokretu otpora tokom rata.
On je norveški najodlikovaniji građanin.
Tikken i Max su živeli zajedno nakon rata.
Po razvodu od George Bernardesa 1947, venčali su se.
Venčao ih je Harald Gram - Gregorov otac.
Max Manus je odlikovan ordenom "Distinguished Service Order",
"Military Cross" i "War Cross with two swords".
Pisao je knjige o ratu i započeo posao sa kancelarijskim materijalom.
Imao je problema sa živcima i alkoholom, ali su on i Tikken živeli ugodno.
Umro je 1996, u svojoj 81. godini.